Tekstityksen päiväys: 05.06.2005. Versionumero: 1.1
Suomennos: jethrojaajaa84, KarkkilaOy, bugsbunny, locomot
Mi-Hoa, Sabotaasi, JouMaN, koiruus, NoGood, Drago
Oikoluku: NoGood
ALEKSANTERI
Aleksandria, Egypti. 40 vuotta myöhemmin.
Maailmamme on mennyttä.
Sotien hajottama.
Nyt minä olen hänen ruumiinsa säilyttäjä.
Se on palsamoitu egyptiläiseen tapaan.
Olen nyt hallinnut 40 vuotta.
Olen voittaja, mutta mitä sillä on väliä?
Kun täällä ei ole enää ketään muistamassa -
suuren ratsuväen hyökkäystä Gaugamelassa, tai Hindukus-vuoria, -
kun marssitimme 100 000 miehen joukkoa Intiaan.
Hän oli jumala, Kadmos.
Tai ainakin lähellä sitä.
Tyranniksi haukutaan niin helposti.
Tyranni ei olisi antanut niin paljon.
Ja mitä ne koulupojat tästä maailmasta tietävät?
On oltava vahva mies hallitsijaksi.
Aleksanteri oli enemmän, hän oli ystävä ihmiselle.
Hän muutti maailmaa.
Ennen häntä oli heimoja, ja hänen jälkeensä -
kaikki oli mahdollista.
Nousi kysymyksiä että olisiko parempi kaikille, jos maailmaa hallitsisi vain yksi kuningas.
Hän rakensi 18 suurta Aleksandriaa. Mutta niitä eivät hallinneet kulta eikä maa, -
vaan mieli, helleenien sivistys.
Avoin. Kaikille.
Kuinka voin sanoa sen? Kuinka voin kertoa sinulle, millaista on olla nuori?
Unelmoida suuria unelmia.
Uskottiin, että jos Aleksanteri katsoo sinua suoraan silmiin, -
niin pystyit mihin tahansa.
Hänen paikalla ollessaan olimme Apollon suojissa, ja pystyimme mihin vain.
Olen tuntenut monta suurta miestä elämäni aikana.
Mutta vain yhden jättiläisen.
Ja vasta nyt ymmärrän, -
kuka tämä luonnon voima oikein oli.
Vai ymmärränkö?
Oliko sellaista Aleksanteria edes olemassa?
Ei tietenkään, me palvoimme häntä, teimme hänestä paremman kuin hän oli.
Kaikki miehet kohtaavat loppunsa.
Kohtaavat loppunsa.
Idässä Persian imperiumi hallitsi melkein kaikkea tunnettua maailmaa.
Lännessä suuret Kreikan kaupungit, Theba -
Ateena ja Sparta kaatuivat loistoihinsa.
Sata vuotta oli Persia ostanut kreikkalaisia sotimaan puolestaan.
Taistelemaan kunniasta.
Se oli Filippos, yksisilmäinen, joka muutti tämän kaiken.
Hän yhdisti kouluja käymättömät lampaankaitsijat, ylä- ja alamailta.
Sisullaan ja verellään hän rakensi ammattimaisen armeijan.
Pakotti kreikkalaiset polvilleen.
Sitten hän käänsi katseensa Persiaan, -
missä uusi kuningas Dareios pelkäsi Filipposta.
Aleksanteri syntyi sodan keskelle Pellaan.
Pella, Makedonia.
Jotkut kutsuivat hänen äitiään kuningatar Olympiaksi, tai noidaksi.
Toiset sanoivat, että Aleksanteri oli Dionysoksen poika, -
toiset, että Zeuksen.
Mutta kukaan isän ja pojan rinnakkain nähnyt -
ei voinut olla miettimättä asiaa.
Luota niihin, jotka antavat sinulle rakkautensa.
Elämäsi on juuri alkanut, poikani.
Sen iho on vettä, sen kieli on tulta.
Se on ystäväsi.
Ota se.
Jos alat epäröimään, niin se iskee.
Muista se, älä ikinä epäröi.
Ne ovat kuin ihmisiä, voit rakastaa heitä vuosia.
Ruokkia niitä, hoitaa, mutta silti -
ne voivat kääntyä sinua vastaan.
Tule...
Hän kutsuu minua barbaariksi, Filippos pilkkaa Dionysosta joka ilta.
Vain naiset tuntevat Dionysoksen.
Pieni Akillekseni.
Pysy sängyssä, Aleksanteri.
Mitä sinä nyt haluat?
Kuusi kuukautta on jo kulunut.
Ei, ei täällä.
Narttu! Olen kuninkaasi!
Minkä kuningas? Lammaspaimenten?
Olen Akilleen kuninkaallista sukua.
Herakleen verta virtaa suonissani.
Et ole muuta kuin juopunut huora.
Vaiti, 10-nisäinen Haadeksen narttu! Mikä jumala on minua sinulla rankaissut?
Luuletko, että ihmiset kunnioittavat sinua? Luuletko, etteivät he tiedä äpäristäsi?
Noita, pidät häntä täällä niin kuin käärmeitäsi.
Minähän kielsin tuomasta häntä tänne!
Tottele minua!
En.
Tottele, tai tapan sinut omin käsin.
Lopeta! Isä!
Majesteetti, ei!
Jumalan nimeen.
Hän ei tule koskaan olemaan sinun, ei koskaan.
Kannoin kostajaa kohdussani.
Kahdeksan vuotta myöhemmin.
Maailmassa, jossa hän kasvoi, ystävyys antoi -
Aleksanterille terveen mielen.
Tappelu, olette taistelun keskellä, maistakaa se.
Tuntekaa barbaarien liikkeet, täyttäkää mahanne rohkeudella.
Se on miehen sydän.
Meidän ei tarvitse syödä joka päivä niin paljon, että olemme täynnä.
Meidän ei tarvitse maata sängyssä aamuisin, kun marssin jälkeen saa papusoppaa.
Yritä, Aleksanteri, yritä!
Sinua ei kunnioiteta kuninkaana.
Ensimmäinen sääntö sodassa on, että teet sen, mitä pyydät miehiäsikin tekemään.
Ei enempää, eikä vähempää.
Se on siinä. Hyvin tehty, oppilaat. Hyvää painia, sitä haluankin nähdä.
Tule, tule, tule. Se meni hienosti mutta hävisit.
Onnitelkaa toisianne, hyvä.
Haluatko, että annan sinun voittaa, Aleksanteri?
Teit oikein, mutta lupaan, että jonain päivänä voitan sinut, Hefaistion.
Myöhemmin sanottiin, että Aleksanteria ei koskaan kukaan voittanut, -
paitsi Hefaistionin reidet.
Vaikka se onkin alhaisempi rotu, -
Persialaiset hallitsevat neljä viidesosaa tunnetusta maailmasta.
Onko mahdollista, että mahtavan Niilin alkulähde -
voisi olla kaukaisilla vuorilla?
Jos voi, kokenut kartanlukija löytää tiensä tänne, -
tätä jokea pitkin itään.
Suurille Intian tasangoille.
Itäiselle valtamerelle, maailman reunalle, -
Ja tätä kautta Niiliä pitkin takaisin Egyptiin, -
sieltä Välimerelle ja kotiin Kreikkaan.
Jos he tajuaisivat hyödyntää keskeistä asemaansa, -
Kreikka voisi hallita maailmaa.
Mestari, miksi kertomasi maat ovat tunnettuja taruissa?
Intia, missä Herakles ja Dionysos matkailivat.
Kaikki nämä miehet, jotka menivät itään: Thesios, Iason ja Akilles olivat voitokkaita.
Sukupolvesta toiseen näitä tarinoita on kerrottu. Miksi?
Paitsi jos ne ovat totta.
Tarinat amatsoneista?
Aleksanteri, vain tavalliset ihmiset uskovat näihin satuihin.
He uskovat mitä vain.
Me olemme täällä opettelemassa välttämään tuollaisia moukkamaisia intohimoja.
Mutta jos olemme persialaisia mahtavampia, niin kuin sanot, -
miksemme hallitse heitä?
Se on aina ollut unelmamme, päästä itään.
Idällä on tapana niellä miehet ja heidän unelmansa.
- Mestari, mestari. - Niin?
- Mestari. - Mitä?
Miksi persialaiset ovat niin julmia?
Se ei ole tämän päivän puheenaihe Nearkhos, -
mutta totta se on, itämaan kansat ovat tunnettuja julmuudestaan -
ja orjallisesta tunteiden kiihkoudestaan.
Se johtuu kohtuuttomuudesta.
Siksi kreikkalaiset ovat parempia.
Me harjoittelemme tunteiden kontrollointia, kohtuutta. Ainakin toivomme.
Entä Troijan Akilles? Eikö hän ollut ylenpalttinen?
Akilleksella ei ollut pidättyvyyttä, hän hallitsi miehiään perusteellisesti.
Kun hän vetäytyy taistelusta suuren surun vallassa -
rakastajansa Patroklosin kuoltua, hän vaarantaa koko armeijansa.
Hän on syvästi itsekäs mies.
Onko Akilleen ja Patroklosin rakkaus pahasta?
Kun miehet makaavat yhdessä, he antautuvat intohimoilleen -
ja ei tee mitään hyvää kansamme eteen.
Kuten ei mustasukkaisuus, eikä mikään muukaan kohtuuttomuus.
Mutta miesten maatessa tietouden ja hyveellisyyden kuuluessa suhteeseen, -
se on puhdasta ja mahtavaa.
Kun he taistelevat saadakseen esiin parhaat puolensa, -
parhaan toisistaan. Se on miesten välistä rakkautta, -
joka voi rakentaa mahtavan valtion ja nostaa meidät jälleen suuruuteen.
Filippos toi Aristoteleen Ateenasta opettamaan rahvastamme.
Hänen kunnianhimonsa kasvoi, ja hän alkoi suunnitella hyökkäystä Persiaan.
Etkö parempaan pysty, Kleitos? Mene siitä, ratsastan sillä itse.
Kukaan ei voi ratsastaa tuolla pedolla, majesteetti.
Ei tuolla jalalla.
Sitä on hakattu aivan liian usein.
Armon kuninkaani, se on lujatahtoinen hevonen, -
ja Makedonian Filippoksen arvoinen. 3,5 talentilla ei voi tehdä voittoa, mutta...
Miksi haluaisin tuollaisen pedon, minulla on jo vaimo.
Näytänkö niin vanhalta?
Niska tässä katkeaa. Se on liian hermostunut taistellakseen. Älä osta sitä.
Osta se minulle, isä. Ratsastan sillä.
- Entä jos et? - Maksan sen itse.
- Millä, parilla lauluveisulla? - Maksan sinulle.
Tällä hevosella ei voi ratsastaa, sen mieli on rikkonainen.
Voi sillä ratsastaa. Minä voin.
Jos hallitset tuota hevosta, se on sinun. Puoleen hintaan.
Tuo hevonen tappaa hänet Filippos, katkaisee hänet kahtia.
Niinkö? Ehkä teet hänestä sitten trubaduurin.
Pojalla ei ole taitoa, Filippos, hän voi satuttaa itsensä.
Meidän täytyy selvittää se nyt, on jo aikakin.
Pelkäät varjoasi, etkö vain?
Se on kuin pimeä henki selkäpiilläsi.
Katso, me vain tässä.
Se on vain Apolloksen temppu.
Hän on auringonjumala.
Näytän sinulle, miten voitamme hänet, sinä ja minä yhdessä.
Bukefalos, siksi minä kutsun sinua, vahva ja itsepäinen.
Bukefalos ja Aleksanteri.
Tule nyt, ratsastetaan yhdessä.
Hänessä on jo Titaania!
Attalos, Kleitos, kautta Zeuksen, hän peittosi teidät!
Nyt Bukefalos, näytä heille.
Minun poikani, minun poikani!
Muistatko Akilleksen?
Hän on suosikkini.
Miksi?
Koska hän rakasti Patroklosta ja kosti hänen kuolemansa.
Ja hänen kohtalonsa?
Hänen täytyi kuolla nuorena, mutta suurella kunnialla.
Oliko hänellä valinnanvaraa?
Oli, elää pitkä elämä, mutta ilman kunniaa.
Uneksi kunniasta Aleksanteri, äitisi rohkaisee sinua.
Ei ole kunniaa ilman kärsimystä, ja siihen et ryhdy.
Joku päivä minäkin olen tällaisessa luolassa.
Prometheus varasti tulen salaisuuden ja antoi sen miehelle.
Zeus suuttui, -
kahlitsi Prometheuksen kalliolle.
Ja joka päivä, kotka näykki miesraukan maksaa.
Joka päivä maksa kasvoi takaisin, jotta sen pystyi syömään myös seuraavana päivänä.
Hirveä kohtalo.
Miksi?
Kuka näitä asioita tietäisi...
Kuitenkin.
Oidipus kaivoi silmät päästään.
Sai selville, että murhasi isänsä ja nai äitinsä.
Tieto tuli liian myöhään.
Medeia teurasti kaksi lastaan kostoksi -
Iasonin jättäessä hänet nuoremman vaimon tähden.
Äitini ei ikinä satuttaisi minua.
Ei ole ikinä helppo lähteä äitiemme luota, Aleksanteri.
Ole varuillasi naisten suhteen, he ovat paljon miehiä vaarallisempia.
Herakles, vaikka hän oli suorittanut 12 tehtäväänsä, -
häntä rankaistiin hulluudella, teurasti 3 lastaan.
Herakles-raukka, Herakles suuri.
Kaikki suuruus on katoavaista.
Jopa sinun suhteesi, on vain ajan kysymys, milloin jumalat tuomitsevat.
Kun joku päivä olen kuningas niin kuin sinä, isä.
Äläpä kiirehdi poika, vaarannat kaiken.
Isäni heitti minut taisteluun ennen kuin tiesin sotimisesta yhtään mitään.
Kun tapoin ensimmäisen viholliseni, hän sanoi: "Nyt sinä tiedät."
Vihasin häntä sen jälkeen.
Mutta ymmärrän nyt miksi. Kuninkaita ei synny, Aleksanteri.
Heistä tulee kuninkaita ryöstämisen ja kärsimisen kautta.
Kuninkaan täytyy tietää, miten satuttaa rakkaitaan.
Yksinäistä, kysy vaikka Herakleelta.
Kysy keneltä vain. Kohtalo on julma.
Kukaan mies tai nainen ei voi olla niin voimakas tai kaunis, -
ilman tuhon kohtaamista.
He nauravat, kun nouset liian mahtavaksi.
Murskaavat tuulen voimalla kaiken, mitä olet rakentanut.
Kunnian, jonka he antavat, ottavat he lopuksi pois.
He tekevät meistä orjia.
8 vuotta myöhemmin
Raskaana jo näin pian, pikku huora.
Nait hänet keväällä, Dionysoksen juhlan aikana.
Ja kun hänen ensimmäinen poikansa on syntynyt, -
hänen setänsä Attalos saa Filippoksen nimeämään pojan hänen seuraajakseen.
Ja hänet sijaiseksi.
Ja sinä.
Sinut lähetetään johonkin mahdottomaan tehtävään, -
jotain valtavaa pohjoista heimoa vastaan, -
joka on silvottava merkityksettömässä taistelussa karjan takia.
Ja minut, entisenä kuningattarena teloitetaan siskosi, -
ja loppujen perheenjäsentemme kanssa.
Toivon, että näkisit joskus selvästi, äiti.
Hän ei ole ottanut sinulta mitään tärkeää.
Ainut keino on iskeä. Avioidu makedonialaisen kanssa.
Puhdasverisen lapsen saatuasi, hän olisi yksi heistä.
Eikä hän voisi muuta kuin julistaa sinut kuninkaaksi.
Kynnane on vapaa.
Eurydike oli täydellinen, ellei isäsi, se sika, olisi ehtinyt ensin.
Älä sano enää sanaakaan isästäni, älä ainuttakaan.
Olet oikeassa, olen pahoillani.
Äiti rakastaa sinua liian paljon.
Kenelle minä nyt laulan iltaisin?
Toivon, että voisimme viettää enemmän aikaa yhdessä.
Kuten silloinkin, kun olit suloinen pikkupoika.
Ei ole koskaan ollut aikaa, äiti.
Lapsesta lähtien, minut on kasvatettu olemaan kaikkein paras.
Lapsirukka. Kuten Akilles, -
mahtavuus kirouksenaan.
Ota minulta voimaa.
Et saa koskaan sekoittaa tunteitasi ja velvollisuuksiasi, Aleksanteri.
Kuninkaan täytyy tehdä jotain julkista tavalliselle kansalle.
Tiedän, mutta sinä täytät 19 tänä kesänä, -
ja tytöt sanovat jo nyt, ettet pidä heistä, -
koska pidät Hefaistionista enemmän.
Ymmärrän, se on luonnollista nuorelle miehelle.
Mutta jos lähdet Aasiaan jättämättä jälkeläistä, riskeeraat kaiken.
Hefaistion rakastaa minua sellaisena kuin olen.
Ei valtani vuoksi.
Rakastaa?
Dionysoksen nimeen, -
ymmärrä, mitä Filippos ajattelee. Se on omaksi parhaaksesi.
Elämäsi tanssii nuoralla.
Hänen vakoojansa ovat lähipiirissäsi...
Lopeta!
Olen hänen ainoa tärkeä poikansa, hullu nainen.
Hän ei koskaan satuttaisi minua.
Vaikka Eurydike saisi pojan, hän olisi 20 ennen kuin hän saisi hallita.
Aivan. Ja sinä olisit 40.
Vanha ja viisas, kuten Parmenion.
Filippoksen nuori poika olisi 20.
Kuten sinä nyt, mutta hänen kasvattamansa.
Hänen vertaan. Hän ei anna sinulle koskaan valtaistuinta, Aleksanteri.
Ei koskaan.
Tule Aleksanteri, juo tämä suru pois.
Vain jano voi sammuttaa surun.
On vain yksi parempi asia kuin taistelun voittaminen, poikaseni.
Ja se on uuden naisen maku.
Huomaat sen olevan paljon makeampaa kuin itsesääli.
Pausanius, kyllästytät minua.
Aleksanteri, joko löysit sen oikean?
Mikä sinun nimesi on?
Olen Chikini.
- Mitä, mikä sinun nimesi on? - Chikini.
Rakastan sinua.
Rakastan sinua myös, Kleitos.
- Haluatko istuutua, Kleitos? - Nukun vasta haudassa, Hefaistion.
Malja!
Kohotan maljan hyville ystävillemme sekä uudelle liitollemme.
Makedonia ja Kreikka, tasavertaisia mahtavuudessa.
Kuninkaallemme Filippokselle, -
jota ilman tämä liitto ei olisi mahdollinen.
Lopeta Attalos, jätä muillekin happea.
Ja lopuksi nostan maljaa kuninkaan avioliitolle, -
veljentyttärelleni Eurydikelle, -
Makedonian kuningattarelle, josta voimme olla ylpeitä.
Filippokselle ja Eurydikelle, sekä heidän oikeutetuille pojilleen.
Mikä minä olen, koiranpentu? Anna tulla!
Nämä ovat minun hääni, ei mikään katutappelu.
Pyydä anteeksi Zeuksen kautta, ennen kuin olet häpeäksi minulle.
Puolustat miestä, joka kutsui äitiäni huoraksi ja minua äpäräksi, -
ja minäkö olen muka häpeäksi sinulle?
Kuulostat aivan äidiltäsi. Attalos on minun perhettäni nyt, kuten myös sinun.
Valitse sitten sukulaisesi huolellisemmin.
Älä oleta minun vain katsovan, kun häpäiset itsesi.
Häpäisen? Hän solvaa minua!
Solvaan sinua? Et kelpaa edes nuolemaan maata, jolla äitini on kävellyt.
Senkin koira, kyseenalaistat kuningattaresi.
Häpeän? Minulla ei ole mitään hävettävää, senkin röyhkeä kakara.
Minä nain tytön jos haluan, -
ja saan niin paljon poikia kun haluan.
Sinä ja verenimijä-äitisi ette voi sille mitään.
Miksi sinä juoppo luulet, että kaikki mitä teen tai sanon, on lähtöisin äidistäni?
Koska tiedän hänen sydämensä.
Ja näen hänet silmissäsi. Haluat liikaa kruunuani.
Nyt me kaikki tiedämme, että äitisi haluaa minut hengiltä.
Älkää unta nähkö, poika.
Lopeta, Filippos. Tämä on humalaisten puhetta. Anna pojan olla, ja odota aamuun.
Ei, minä käsken sinua.
Pyydä anteeksi sukulaiseltasi.
Pyydä anteeksi!
Hän ei ole minun sukulaiseni.
Hyvää yötä, vanhus. Kun äitini menee uudelleen naimisiin, -
kutsun sinut hänen häihinsä.
Senkin äpärä.
Sinä tottelet minua, tule tänne.
Tämä mieskö vie teidät Kreikasta Persiaan?
Hän ei pääse edes sohvalta toiselle.
Häivy palatsistani! Olet karkoitettu maasta, senkin äpärä.
Olet karkoitettu maasta, et ole tervetullut tänne.
Et ole poikani.
Kaikki muuttui yhtäkkiä.
Hänen isänsä, kuningas Filippos murhattiin, -
ja 20-vuotiaasta Aleksanterista -
tuli Makedonian uusi hallitsija.
Koska Aleksanteria pidettiin kokemattomana, -
useat kreikkalaiset kaupunkivaltiot rikkoivat sopimuksiaan -
ja nousivat kapinaan Persian iloksi, -
ja ehkä heidän tukemanaan.
Kukaan ei rakastanut niin kuin Aleksanteri, -
mutta hänen pettämisestään seurasi valtavaa ja pelottavaa raivoa.
Hän teurasti useita tuhansia miehiä -
ja myi eloonjääneet orjiksi.
Tämä on häkellyttänyt kreikkalaiset.
Vaikka hän kohtelikin useimpia voitettuja kansoja lempeästi, -
niin poikkeukset, -
Theban, Gazan ja myöhemmin Persepoliin ja muut, -
muistavat aina ne, jotka vihasivat Aleksanteria ja kaikkea mitä hän edusti.
21-vuotiaana Alexander valloitti Aasian -
40 000 miehen armeijan voimin.
Vapauttaen kaupungin toisensa perään -
valloittaen kaiken Länsi-Aasiasta Egyptin eteläosiin, -
jossa hänet julistettiin Egyptin faaraoksi -
ja palvottiin jumalana.
Egyptissä arvostettu oraakkeli Siwassa -
julisti hänet Zeuksen pojaksi.
Hän viimein houkutteli itsensä Dareioksen taisteluun -
Babylonian lähellä, Persian sydämessä.
Gaugamela, Persia
Se oli hullua. Meitä oli 40 000 vastaan 250 000 barbaaria.
Aleksanteri oli odottanut sitä päivää koko elämänsä.
Aleksanteri, Jumalan poika, -
mikä oli tietenkin myytti, tai ainakin se alkoi myyttinä.
Tiedän, olin siellä. Näin hänen silmänsä.
Persialaisilla on puolustuksessa aukko tuossa. Menemme siitä.
Tapetaan Dareios?
Jumalat ovat viimein tuoneet hänet meille.
Jos kuolen, olen vain yksi makedonialainen, -
mutta persialaiset eivät liikukaan ilman Dareioksen käskyjä.
Täällä kukistamme Persian armeijan.
Tämä on hulluutta. Et ikinä pääse sataa askelta lähemmäksi häntä.
Oletko nähnyt hänen armeijansa, Aleksanteri?
Paitsi jos pidättelet häntä vasemmalta, urhea Parmenion, -
poikasi Filotaksen kanssa vain pari tuntia huomenna.
Sinä, lyömätön Antigonos, keskusfalangi.
Perdikkas, Leonidas.
Nearkhos, Polyperkhon.
Jos keihästätte ne ansaan keskelle, -
heidän ratsuväkensä seuraa minua oikealle -
ja kun rohkea Kassandros murtautuu läpi, -
vetäen heidät vasemmalle, aukko syntyy.
Ja minä ratsuväkineni, kunnioitettu Kleitos, -
Ptolemaios ja Hefaistion iskemme aukon läpi -
ja annamme lopullisen iskun.
Vaikka onnella, ajoituksella ja jumalien avulla meidän on voitettava heidät huomenna -
ja tuhottava heidän armeijansa täysin.
Muutoin meille nauretaan pitkällä kotimatkalla.
Aivan.
Puhut kodista ja vetäytymisestä, -
mutta ymmärrätkö, Parmenion, -
että Babylon on uusi kotini.
Aleksanteri, jos meidän täytyy taistella, -
niin tehdään se vaivihkaan. Käytä joukkojasi viisaasti.
Meidän tulisi hyökätä tänä yönä, kun he vähiten odottavat meitä.
En ylittänyt Aasiaa varastaakseni tätä voittoa, Kassandros.
Et tietenkään. Olet liian kunniakas siihen.
Sait epäilemättä vaikutteita nukkumalla Troijan taru tyynysi alla.
Isäsi ei ollut Homeroksen rakastaja.
Maat Eufratista länteen, tytär vaimoksi.
Koska on kreikkalainen saanut moista kunniaa?
Tämä ei ole kunniaa vaan lahjuksia, -
joita kreikkalaiset ovat ottaneet vastaan liian kauan.
Unohdatko, että isäni murhaaja makaa tuolla laakson pohjalla.
Aleksanteri, emme vieläkään ole varmoja, oliko persialaisten kulta salamurhan takana.
- Sillä ei ole väliä! - Tiedät, ettei se ole totta!
Isäsi opetti sinut ajattelemaan järjellä.
Pyydän, kootaan joukot uudelleen.
Vetäydy takaisin rannikolle ja kokoa suurempi joukko.
Tekisin niin jos olisin Parmenion.
Olen kuitenkin Aleksanteri.
Maailmallakin on vain yksi aurinko. Mahtuuko Aasiaan kaksi kuningasta?
Nämä ovat ehtoni, ja ellei Arias ole pelkuri ja piiloudu miestensä taakse, -
hän tulee huomenna.
Kun hän kumartaa Kreikalle, -
Aleksanteri on armelias.
Kautta Areksen kahleiden, hän on rohkea. Kunnioita sitä, Parmenion.
Juhlikaa tänä iltana, sillä huomenna syömme Hadesissa.
Ketä rukoilette?
Fobosta.
Pelkoa?
Huono enne.
Dareiokselle.
Uskon, että kuolemanpelko ajaa kaikkia miehiä eteenpäin, Hefaistion.
Tätä emme oppineet koulussa.
Se on syy näihin kohtaloihin.
- Mahtava Krateros. - Teidän majesteettinne.
Oletteko valmiita?
Siihen on valmistauduttu jo pitkään. Mieheni ovat aivan innoissaan.
Hyvä. Pelko saa miehet taistelemaan paremmin.
Käske vartijat paikoilleen, mutta katso, että he lepäävät kunnolla.
Älkää huolehtiko, kenraali. Nukun silmät auki.
Vain, koska joku saattaa varastaa hänen saaliinsa.
Huomenna jopa piheimmät teistä ovat kuninkaita.
Jumala on kanssamme, majesteetti.
Värjäämme maan persialaisten verellä.
Olen aina uskonut Aleksanteriin, -
mutta tämä vaikuttaa liian suurelta.
Epäilikö Patroklos Akillestä Troijan sodassa?
Patroklos kuoli ensin.
Mikäli sinä kaadut, Hefaistion, Makedonia menettää kuninkaan.
Kostan puolestasi ja seuraan sinua kuoleman taloon.
Minä tekisin saman.
Päivää ennen taistelua on vaikeaa olla yksin.
Ehkäpä sitten, -
nämä ovat jäähyväiset, -
Aleksanterini.
Älä pelkää Hefaistion.
Olemme vasta alussa.
Veri saa maailman itkemään, -
veri saa sateen alkamaan, -
veri saa maan kasvamaan.
Veressä kaikki syntyvät ja kuolevat.
Veri on jumalten ruokaa.
Auta minua, Bukefalos. Tänään ratsastamme kohtaloomme.
Falangi, oikeaan!
Seis!
Falangi! Huomio!
Neoptolemos, -
hypätessäsi Tyroksen piiritystornin yli olit jätti.
Miten taistelet tänään?
Deksippos, kuinka pitkälle heitit painivastustajasi viime olympialaisissa?
Heitätkö keihääsi yhtä pitkälle?
Timandros, Menandrosin, mahtavan sotilaan poika.
Suren yhä veljeäsi Addaiosia, -
joka kuoli urhoollisesti Halikarnassosissa.
Tulet kunniakkaasta perheestä, Timandros.
Taistelet heidän puolestaan tänään.
Toitte kunniaa maallenne ja esi-isillenne.
Nyt olemme tulleet tänne kaukaiseen Aasiaan, -
jossa meitä vastaan -
Dareios on kerännyt suunnattoman armeijan.
...kysykää itseltänne, kuka on tämä suuri kuningas.
joka maksoi kullalla salamurhatakseen isäni, -
kuninkaamme, halpamaisella ja raukkamaisella tavalla.
Kuka on tämä mahtava kuningas Dareios, joka pakottaa miehensä taistelemaan?
Tämä kuningas on ilman kuningas.
Nämä miehet eivät taistele kotinsa puolesta.
He taistelevat, koska tämä kuningas käskee tekemään niin.
Taistelussa hekin ovat vain ilmaa.
Olemme täällä tänään Makedonian vapaina miehinä.
Jotkut teistä, -
ehkä minä itse, -
ei tule enää näkemään auringonlaskua tänään, -
mutta sanon teille, mitä jokainen soturi on tiennyt aikojen alusta asti: -
voittakaa pelkonne, ja lupaan teidän voittavan kuoleman.
Kysyttäessä voitte vastata: olin täällä tänä päivänä Gaugamelassa, -
Kreikan -
vapauden -
ja loiston vuoksi.
Zeus on kanssamme!
Kassandros, neljä riviä.
Minne hän menee?
En tiedä, majesteetti.
Saarra heidät, Bessus.
Hefaistion, mene!
Makedonia keskus
Hän tekee virheen, Farnakes.
Aivan, kuninkaani.
Olkaa urheita!
Vasemmalle! Älkää murtuko!
Makedonia vasen
Pakotatte ratsuväen vasemmalle.
Lisää vauhtia!
Valmistautukaa torjumaan vaunut!
Kassandros! Mene!
Kääntykää vasempaan! Jalkaväki vasempaan!
Säilyttäkää asemalle!
- Meidän täytyy perääntyä rotkoon. - Ei!
- Missä hän on? Liian vähän miehiä! Vie sana Aleksanterille! Liikettä! - Selvä!
Tulkaa, makedonialaiset! Ratsastakaa!
Iskekää aukkoon!
Takaisin Aleksanterin luo!
Mene kertomaan itse Aleksanterille, -
ja jos hän ei kuuntele, niin jää eloon ja kosta hänen petoksensa.
Ole tarkkana, poika. Isäsi katsoo vieläkin perääsi.
Dareios!
Etsikää hevosenne!
Dareios!
Menkää!
Ehdimme vuorille ennen auringonlaskua.
Aamun sarastaessa otamme Dareioksen kiinni.
Vapauta ratsuväki.
Aleksanteri, isäni on kadonnut, -
he löivät sivustamme!
Parmenion on musertumassa.
Aleksanteri, jos jahtaat heitä, voit menettää armeijasi.
Jos saamme hänet kiinni, saamme keisarikunnan.
Voit paeta maailman ääriin, pelkuri, -
mutta et koskaan juokse tarpeeksi kauas.
Parmenionin luokse!
Sinä vuodat valtoimenaan, herrani. Voisinko hoitaa haavasi?
Ei, nyt Hermolaos.
Muut ovat pahemmin loukkaantuneita. Mene heidän luokseen, auta heitä.
Teidän majesteettinne.
Olet hyvin rohkea. Mikä sinun nimesi on?
- Glaukos, kuninkaani. - Glaukos. Missä kotisi on?
Illyriassa.
Rentoudu, -
mieti kotia, ole rohkea taas, Glaukos -
ja tulet elämään loistossa.
Aleksanteri.
Persian keisarikunta, mahtavin tähän mennessä tunnettu, oli tuhottu.
25-vuotiaana Aleksanteri oli kaikkien kuningas.
Aleksanteri sanoi minulle kerran, että myytin kanssa olemme eniten yksin.
Babylonia, Persia
Ja niin kreikkalaisille tapahtui, yhtä myyttisessä unessa, -
kuin Akilleen voitto troijalaisista, -
että sillä kunnian hetkellä -
kaikki rakastivat Aleksanteria.
Mutta lopulta Babyloniin oli helpompi tulla, -
kuin lähteä, uskoisin.
Miettikää tämän luojia.
Tällaiset arkkitehdit ja insinöörit rakentaisivat unelmiemme kaupunkeja.
Aristoteles on voinut kutsua heitä barbaareiksi, mutta hän ei ole koskaan nähnyt Babylonia.
Kultamme riittää Makedonian armeijalle kolmeksi sukupolveksi.
Makedonia on pian turmeltunut, Kassandros, -
rikkaus suuressa määrin tuo variksia.
- Luotan, että sotureille maksetaan. - Me maksamme heille hyvin.
Mutta emme tulevasta.
Kuulostat aivan Filippokselta.
- Filippos ei ole ikinä nähnyt Babyloniaa. - Ei niin, Hefaistion.
Aleksanteri, tiedän sinun pitävän minua vanhana jäykkänä yrmynä, -
mutta erimielisyyksistämme huolimatta tiedä, että tänä päivänä -
isäsi olisi hyvin ylpeä sinusta.
Kiitos, Parmenion.
Pyydän sinulta anteeksi vihaani ja ylpeyttäni.
Ne myös sokaisivat minut.
Kyllä, paimenten pojanpojat, -
hallitsemme nyt 5 000 000 neliökilometriä.
Ei sillä, että antaisimme sen kaiken pois, -
mutta kukaan ei pelkää, että tämä omaisuus -
voi ajaa meidät suoraan perikatoon.
Yliarvioit meidät. Niin kauan, kun Dareios elää, hän on Aasian laillinen kuningas.
Ja minä olen ilman kuningas.
Mutta hänellä ei ole valtaa, Aleksanteri, -
hän on vuorilla ilman armeijaa.
Häneen voidaan silti uskoa.
Vasta kun hänet löydetään, hänet voidaan vaientaa.
Olet siis jo tehnyt päätöksesi.
Meidän täytyy lopettaa, mitä olemme aloittaneet, Parmenion.
Meidän täytyy löytää Dareios.
Se ei ollut isäsi tehtävä.
Enkä minä ole isäni.
Unohditteko jo, että onni suosii rohkeaa.
Jumalani, mitä tämä on?
Ei ihme, että Dareios halusi palata.
Yksi jokaiselle päivälle.
Afrodite, auta! Kuinka voin palata Lysimakhoksen luokse tämän jälkeen.
Älä koske heihin, Leonnatos. Minä teen sen puolestasi.
Aristoteles oli ehkä oikeassa.
Tämä kauneus pettää ja sokaisee sielumme.
Suuri kuningas, Aleksanteri.
Tuhannen ruusun prinsessa ja kuningas Dareioksen vanhin tytär, -
Stateira.
Jalo Aleksanteri.
Tulin rukoilemaan sisarteni, -
äitini ja isoäitini puolesta.
Ette ole väärässä, prinsessa Stateira, -
hänenkin nimensä on Aleksanteri.
Rukoilen perheeni hengen puolesta, -
kaupatkaa minut orjana, suuri kuningas, mutta älkää...
Katsokaa silmiini, -
prinsessa, -
ja kertokaa, kuinka haluaisitte tulla kohdelluksi?
Sellaisena kuin olen, prinsessana.
Tapahtukoon sitten niin, perhettänne tullaan kohtelemaan minun perheenäni.
Saatte asua täällä palatsissa niin kauan kuin haluatte.
Onko teillä muita pyyntöjä, jalo prinsessani?
Ei, kaiken mitä toivon, -
olen jo...
- Pyytänyt. - Pyytänyt.
Olette todellakin kuningatar.
Kyllä, hän olisi täydellinen sinulle, mutta et tee mitään.
Olet ollut Babylonissa kolme kuukautta, ja jättänyt minut Pellaan, -
vihollistesi armoille, joita sinulla on useita.
Antipater tottuneena antamaasi valtaan, -
kasvaa vahvemmaksi.
Hän on pitää salaisesti yhteyttä Parmenioniin, -
joka on vaarallinen, mutta ennen kaikkea varo läheisimpiäsi.
He ovat kuin käärmeitä, ja voivat pettää sinut.
Kenraali Krateros.
Kassandros on Antipaterin poika, -
jopa isäsi suosikki Kleitos, -
ja ystäväsi Anton, -
mutta pidä varasi liikaa ajattelevien miesten kanssa, he sokaisevat itsensä.
Hefaistionia lukuun ottamatta.
Mutta teet heistä kaikista rikkaan, samalla kun sinä ja äitisi, -
elätte köyhyydessä.
Mikset koskaan usko minua?
Vain synkkä mieli kuten minulla, voi tietää nuo sydämien salat.
Ne ovat synkkiä, Aleksanteri, -
niin synkkiä, mutta sinussa, -
Zeuksen pojassa, on maailman valo.
Toverisi jäävät manalaan varjoiksi, -
kun sinun nimesi tulee elämään ikuisesti historiassa, -
mahtavimpana nuoruuden valona.
Ikuisesti nuorena, ikuisesti innostavana, -
koskaan ei tule kaltaistasi Aleksanteria, -
Aleksanteri Suurta.
Muista, hae minut Babyloniin, kuten lupasit.
Voin vain auttaa sinua, että he tietävät, jos he vahingoittavat sinua, -
he kohtaavat vihani, Babylonian kuningattarena.
Aika suuren lunnaan hän pyytää, yhdeksän kuukauden kohdussa olosta.
- Hae hänet, Aleksanteri. Miellytä häntä. - Miellytä.
Olen hänen unelmiensa särkynyt peili.
Jää luokseni tänä yönä, Hefaistion.
Kylvetän itseni, kiitos Bagoas.
Kenraalit kyseenalaistavat pakkomielteesi Dareiokseen.
Sanovat, ettei sinua ole koskaan tarkoitettu Aasian kuninkaaksi.
Tietenkin, he haluavat vain palata koteihinsa kullasta rikkaina.
Mutta olen nähnyt tulevaisuuden, Hefaistion. Tuhansia kertoja, tuhansilla kasvoilla.
Nämä ihmiset haluavat... tarvitsevat muutosta.
Aristoteles oli väärässä heistä.
Kuinka niin?
Katso heitä jotka olemme valloittaneet. He jättävät kuolleet hautaamatta.
Murskaavat vihollistensa kallot ja juovat se jäänteistä. He parittelevat julkisesti.
Mitä he voivat ajatella, laulaa tai kirjoittaa, kun kukaan heistä ei osaa lukea.
Mutta Aleksanterin armeijana he voivat mennä, minne eivät koskaan uskoneet pystyvänsä.
He voivat olla sotilaita ja työskennellä kaupungissa.
Aleksandrioissa, Egyptistä valtamerelle.
Voisimme yhdistää nämä maat ja ihmiset, Hefaistion.
Jotkut sanovat, että Aleksandrioista on tullut Aleksanterin jatkeita.
He tuovat ihmisiä kaupunkeihin, tehdäkseen heistä orjia.
Mutta Hefaistion, vapautimme heidät Persiasta, missä kaikki elivät orjina!
Maailman ihmisten vapauttaminen.
Se olisi ylitse Akilleksen kunnian, -
ylitse Herakleen, se vetäisi vertoja Prometheukselle, -
joka on aina ollut ihmisten ystävä.
Muistele näiden sankareiden kohtaloa, he kärsivät paljon.
Me kaikki kärsimme, sinun isäsi, minun isäni.
Jokainen heistä päätti elämänsä, -
ja lopulta tärkeää ovat vain tekosi.
Kerroit kerran, että kuolemanpelko kannustaa ihmistä, -
eikö ole muita voimia?
Eikö elämässäsi ole rakkautta?
Aleksanteri?
Mietin joskus, pakenetko vain äitiäsi.
Niin monta vuotta, niin monta virstaa välissänne.
Mitä sinä pelkäät?
Kuka näistä asioista tietää?
Lapsena äitini piti minua jumalaisena ja isä heikkona.
Kumpi minä olen, Hefaistion?
Heikko vai jumalainen?
Tiedän vain sen, että olet ainoa maailmassa keneen luotan.
Kaipaan sinua, tarvitsen sinua, -
vain sinua minä rakastan, Hefaistion. En ketään muuta.
Kallistat edelleen päätäsi, -
- näin. - Olen lopettanut tuon jo.
Innostat minua yhä, Aleksanteri.
Sinulla on silmät, joiden vertaisia ei ole.
Kuulostan typerältä kuin koulupoika, -
olet kaikki mistä välitän, -
kautta Afroditen sulohenkäyksen.
Pelkään menettäväni sinut maailmallesi.
Hefaistion, et koskaan menetä minua, -
tulen aina olemaan luonasi -
loppuun saakka.
Koillis-Persia
Koillis-Persian sotaretki -
osoittautui lähes kolmivuotiseksi sissisodaksi.
Jahtasimme Dareiosta kohti Baktriaan, mutta hän livisti täpärästi.
Hän oli kuolemaisillaan, kun löysimme hänet.
Hän pyysi vettä, joi sen ja kuoli.
Omat sotapäälliköt olivat pettäneet Kuningas Dareioksen.
Kunnioittaen hänen ruumistaan, -
Aleksanteri saalisti näitä sotapäälliköitä tuntemattomille maille.
Ylittäen jopa Oksos-joen Sogdianaan.
Taistelimme Skyytian aroilla asti -
missä vain tarun sankarit olivat käyneet.
Maanmittarit kertoivat meidän olevan missä Eurooppa ja Aasia kohtaavat.
Itse asiassa olimme täysin eksyksissä.
Aleksanteri perusti 10. Aleksandrian, -
ja asutti sen veteraaneilla naisineen ja keillä tahansa uskalikoilla.
Kykenemättä hyväksymään tappioita -
Aleksanteri mursi vastustavat heimot -
kunnes viimein sai viimeisen vihollisensa pään.
Aleksanteri hallitsi nyt Aasiaa, -
johon kuului nyt Sogdiana ja Baktria.
Tämä on se paikka, jossa Aleksanteri teki erään salaperäisimmistä päätöksistään.